Som ak zapalka. Mozem vzplanut.
-O to mi ide. -Vychladne to.
-Ty si nic nepripravila? -Dala som varit vodu.
No to je teda vykon.
Ranajky sa nesu.
Tak prosim. Vyspala si sa dobre?
-Chcem pozvat Leona na veceru. -Kludne.
-Bretonci si v Parizi tazko zvykaju. -Urobim palacinky. -Ty to vies?
-Mozno sa spojime. -Kvoli nemu?
-Budem projektovat lode. -Titaniky? -Nebud protivna.
-Aby z toho nebol mlyncek na kavu. -Si zla. Pozvi nejaku kamaradku.
-Aku? -Hovorila si o nejakej blondinke.
-Neviem, ci z toho nieco bude. -To prave zistis pri veceri.
Keby si sa v nej sklamala, hodime ju Leonovi na krk.
Je nam dobre?
Uz sme spolu sest mesiacov.
Maria, preco k nam nikdy nikoho nepozves?
Pribuznych, ani priatelov. Nikoho.
-Mam rada len teba. -Ozaj?
Ach ano, ja ho nenavidim!
-Halo? -Josephine?
-Ano. -V bare U Juraja. O hodinu.
-Kdo to bol? -Zo spitalu. Mam sluzbu.
Caj.
Nemate ohen?
Pripravna hotel Regina.
Ani hnut!
-Nohy od seba! -Josephine.
Tak prepac.
Oblec si to.
Co bude dalej?
Cakaj.
Kaviaren, prosim.
Ano, pane.
-A co bude teraz? -Vrat sa domov. -To je vsetko?
-Halo? -Maria?
-Ano. -Tu Bob.
-Ako sa mate? -Dakujem, dobre.
Chcel som blahozelat k uspechu. Vasa prva akcia dopadla dobre.
Dakujem.
-Zabyvala ste sa? -Zabyvala.
-Mam snubenca. -Som rad, ze sa vam dari.
-Budem musiet koncit. Vela stastia. -Bob...
-Ano? -Prisiel by ste k nam na veceru?
Pridem moc rad.
Bob, ze? Strycek Bob.
Podte dalej. Je este v kupelni. Ak dovolite, podrzim to.
Ale to ste nemusel. Myslim kvetiny, pitie je vynikajuce.
Pardon. Som vazne moc rad, ze vas vidim.
Ste prvi pribuzny, ktoreho mi ukazala.
Tiez ste o nic neprisiel.
Sampanske dam zatial do chladnicky.
-Je to vsetko vynikajuce. -Prestante s komplimentami.
-Clovek si zvykne a je zle. -Uz sme sa vazne dlho nevideli.
Pripada mi, ze cela len ziari. Najskor vdaka vam.
Mam skryty povab, neni viditelny hned. Som stale este vo vyvoji.
To je fakt.
Nedokazem si vobec predstavit, aka bola ako male dieta.
Nepamatate si, aka bola napriklad v desiatich?
-Vies, co si mi slubil? -Vsak sa nevypytujem teba!
-Ja sa nesmiem na nic pytat. -Ja sa ta tiez nepytam.
-Ja viem a je to skoda. -A predsa ta mam rada.
-Vidite? Stena mlcania? -Tak uz prestan! -Maria!
Bola krasne dieta.
Mala dlhe vlasy a nosila cop. Priatelila sa so sesternicou Karolinou.
Len ta si mohla na jej cop siahnut. Nikdo iny.
Vo vlasoch mala maslu a nosievala biele saty.
Ja som ju videl len v lete, ked si cela rodina prenajimala statok.
Bolo nas asi dvacat. Bratranci, sesternice, deti zo susedstva.
Robili sme kopu hluposti.
Jedno si u Marie pamatam. Robila zabu.
Prikrcila sa na kraji baziny a potom hupla priamo do bahna.
Napodobnovala kvakanie a my sme padali smiechom.
Ked prisla spinava domov, vzdy sa vyhovarala rovnako: "Som sa posmykla".
-Ako by som ju videl. -Uz vam vravela, kde pracujem?
-Nie. Na vas tiez plati embargo. -V cestovnej kancelarii.
Patrim medzi hlavnich akcionarov. Dve letenky: do Benatok.
Darcek k zasnubam.
-Neviem, co na to povedat. -Nehovorte nic.
-Bela maquina. -Belo lago.
Je s nim sranda.
Pozeraj sa sem!
A sme tu! Vstavaj!
Teraz to bude narocne! Pozor schod!
Ruku a je to!
-S tou gondolou nehadz! -S gondolou mi, pani, nehadzte!
Gondola!
Benatska!
-Ja to chcem! -Ja tiez. -Ale mam smad!
-Ja tiez! -A tiez hlad! -Ja tiez!
Hlupa sukna! Ako ju mam vyzliect?
Je to hrozne!
Podrz mi ten listok.
Jednu porciu sunky, porciu syra a dve mineralky. Po milovani mame smadň.
-Gracie mile. -Si blazon!
-Co ti to povedal? -Ze su na tom s zenou rovnako.
Je ti dobre?
Nehybat!
-Halo? -Josephine?
-Ano. -V lekarnicke je vysielacka.
Tak dajte miesto sunky pasteku. Dakujem.
-Sunka vraj nie je. -To je podvodnik.
Pojdem sa vykupat. odpocin si a vyriad to s casnikom.
-Josephine na mieste. -Diely su pod umyvadlom.
-Montaz skoncena. -Otvor okno.
-To posrane okno nema klucku. -Porad si.
-Milacik! -Co je?
-Vies, na co teraz myslim? -Nie.
Ako sme sa spoznali. Bola si krasna a ja som si hovoril, aky je zivot hnusny.
Pretoze take dievca mat nebudem. Kde by som ju vzal? Akurat ja!
Preco prave teraz o tom premyslam?
-OK. -Na kanali kotvi biela lod.
Jej vodic ma modru koselu. Nalavo od lode stoja pred dvermi dvaja muzi.
Zamier na nich a buď pripravena. Cakame pokyny.
Maria!
-Ano? -Mozem hovorit? -Ale za dvermi.
Maria...
Nechcem sa vypytovat. Neviem, co si v minulosti urobila...
a co ta prenasleduje. Obcas mam bujnu fantaziu.
Vsetko vidim cierne. I to najhorsie by mi ulavilo.
-Kdo je to? -Casnik.
Uz idem.
-Dneska mame krasny den. -Stop! sunka uz je?
-Preco? -Ale to nic. -Gracia.
-Kolko ich mam dostat? -Jedneho. Dva zasahy.
-Ako vyzera? -Nemam este informacie.
-Ak by ste nieco potreboval. -Iste, dakujem.
Pozor! Ciel sa objavi asi za desat sekund.
-Ktory? Je ich tam viac. -Nemam zatial informacie.
-Maria... -Kdo z nich, sakra?
Ta zena! zena v hnedom! Do prdele, co robis? Hovorim, ta zenska!
-Tak co je, preco neodpovedas? -Slubil si, ze ostanes za dverami.
Lenze som zacul... hovorim na teba uz stvrt hodiny!
Mohla by si mi odpovedat, nie?
No...
Asi si ma nepocula.
Ako chces. To je na cestu.
-Slecna? -Kakao a zakusok.
Chces vediet, aka bola dovolenka? Zacinam chapat tie tvoje hracicky.
Si chory. A v tomto remesle to mozes ventilovat.
Moc rad ta vidim.
Casto zpominam na dobu, ked som, ta mal cele dni len pre seba.
Isty velvyslanec sa vracia o pol roka domov. Chytis ho.
Zorganizuj to a priber si, koho chces. sef chce cistu pracu.
-Robis vzdy dve veci naraz? -To je moj styl lasky.
To nie je uvitanie. Tak este raz.
Á, no vidis! To je lepsie!
Dal som vypoved.
-Das sa na lode? -Pokusim sa.
-To chce zapit. -Tiez by som povedal.
-Kdo ta naucil takto sa usmievat? -Predsa ty!
Musime sa prestahovat. Nieco vacsieho by sa viac hodilo k tvojej pleti.
Siel do deviatky za jednou z mileniek. Budes tu tvrdnut dlho.
-Nemas ohen? -Zatial ahoj.
Prepac, ze idem neskoro.
Je v Parizi vo funkcii uz sedem rokov. Kupuje informacie kde sa da,
uklada ich do sejfu a caka, az pojde domov. Klasika.
-Aky typ informacii kupuje? -Vsetko. Informatiku, elektroniku.
-Kdo je ta zena? -Ana Maria. Priezvisko nepoznam.
Schadzaju sa dva roky, predava obrazy, je cista.
Nezaujima nas. Len podniky, ktore mu predavaju informacie.
-Musime zohnat dokazy. -Lezia v sejfe na ambasade?
-Ano. Kluce od sejfu ma on v kapse. -Aspon ich nemusime hladat.
Vztahy s ambasadou su napate, takze polahky ho sanovat.
Ziadne nasilie. Rafinovane.
Milacik?
Milacik!
Do haja! To som sa zlakol!
Ak to, ze pracujes v nemocnici, a pritom tak pekne vonias?
To je tajemstvo.
Co je noveho? Uz cez tri mesiace chodis na nocne.
-Dneska naposledy. -Aha...
Tie obrazy ma zmoria. Mam sa o vas postarat.
Maria Elen, tesi ma.
Mna tiez.
Pockajte pat minut.
Este nie je predany.
Kdo je to?
Jeden maliar, co ma zacal otravovat nez som zacala tahat jeho platna.
-Co pijete? -Whisky.
-Takze vy pracujete s Annou Mariou? -Len obcas. Otec ma vedla galeriu.
-V tej istej ulici? -Ano, len trochu vyssie.
Trochu vyssie, trochu vyssie...
Á, uz viem. Dakujem.
-To bude za tou finskou galeriou. -Nie. Este vyssie. To pitie.
A pijem, pijem, pijem!
Teraz sa poloz. Budeme spat.
Kristian, hore ide zenska s nakupom.
Dobre, rozumiem.
-Josephine? -No.
-Vpusta sa len na heslo. -Ved ho pozname.
Pred tyzdnom ho zmenili. Prave mi to povedali z odposluchu.
-Takze rusime akciu? -Cakaj na prijme.
-Nie, akcia pokracuje. -Co mame robit?
-Cakat. Posleme vam cistica. -To je moja akcia. Uz pol roka.
Rozkaz je rozkaz. Akcia pokracuje a vsetko ostatne je vedlajsie.
Ale ja s tymi vasimi vrahmi nechcem nic mat.
A co teď? Zdekujeme sa?
Nie, prehovorim s nim.
Mauricio!
Mauricio, kto ide hore?
-Tak ideme na to. ziadnu paniku! -Klud!
-To viem tiez! -Idem na to.
Viktor. Cistic.
-Kupelna? -Tam vzadu.
Tohto tam vezmite tiez.
-Co vodic? -Je v kufri.
-Chcela si s nim hovorit! Rob! -Nerad mi, ty srac!
Mas snad lepsi napad?
-Viktor, musime sa dohodnut. -Potom.
-Co tu s tym chces robit? -Upratat po vas.
Nedorazili ste ho!
-Si snad uplne sialeny! -Pomoz mi, nech ho dokoncime!
-Ja uz nechcem! -Pod mi pomoct! -Ja uz nemozem!
-Drz hubu a pod mi pomoct! -Nie, urob to sam! Tu mas kluce!
Viktor, pojdem zavolat, aby nam dali dalsie instrukcie, ano?
Nie!
Nemam vo zvyku nejaku akciu nedorobit. Takze volat sa nebude!
Cela akcia sa dokonci, inak ti rozleptam ksicht, jasne?
-Pojdem tam radsej s tebou. -To nejde, Viktor! Cakaj tu.
Budem tam tak hodinu. A uklidni sa!
Dobre, o hodinu.
Dobry vecer.
Ano?
Viktor!
Povedali sme o hodinu!
-Pojdem to vycistit. -Nie, nic nepojdes vycistit.
Len sa prejdeme!
-Musim dokoncit akciu. -Prosim ta, nemozeme jo dokoncit!
Pod prec!
-Kdo je tamten? -Neviem.
Pane, co sa tu deje?
Tak uz pod, sakra!
Vsetci na miesta!
Nic se nedeje! To bol falosny poplach. Len klud!
Nie!
Viktor!
-Spustili mreze! Nedostaneme sa von! -Vratime sa!
Stojte!
-Len sa prejdeme a vratime sa! -Prosim ta, zastav!
Uhni kusok!
Podivaj sa na mna!
Chudinka mala! Oni ta znicia! To nie je praca pre teba!
Podivaj sa na tie ruky! Potrebovaly by chranit.
Nesmu zostarnut.
Musia vsetko nechat, nez bude neskoro.
Preco to hovoris?
Viem vsetko. Nikdy si v nemocnici nepracovala. Nie si Maria.
A viem uz tiez o schrankach, sledovackach, videokazetach...
Preco si mi nic nepovedal?
Pretoze ta mam rad.
Dakujem!
Este, ze ta mam.
Si jediny dobry clovek, ktoreho som stretla.
Jediny, ktory mi kedy pomohol.
Chces odist, ze?
-Vezmes ma, ked sa skrcim? -Nemusis sa schovavat.
Milujem ta!
Pojdem popredu. Ak by nieco, zavolam.
-Prisiel ste ma zabit? -Nie.
Nezda sa vam, ze uz ten dlh splatila? Ze ma pravo ist?
-Znicili jej zivot. -To ja viem.
Pred par rokmi tiez znicila zivot. Policajtovi. To sa tazko zmaze.
Kolko ich znicila pre vas? Pocitate, len co sa vam hodi.
Dobre, tebe je teraz situacia jasna. Tak porad, pocuvam.
-Co by som mal teraz robit? -Chranit ju.
Ja viem. Je vo velkom nebezpecenstve. Ma u seba materialy z ambasady.
Potom sa nemusi bat. Tie materialy mam ja.
Napisala ti k tomu listok. Roztrhal som ho.
A co mi pisala?
Bude nam chybat.
Ano.